En gång, för längesedan,
i det djupa blå havet,
fanns ett kungarike
En kung, en drottning och sex systrar...
Havets prinsessor.
Havsriket var deras,
och prinsessorna var fria att simma vart de än ville...
förutom till en plats.
Upp till ytan.
På sin femtonde födelsedag fick varje prinsessa våga sig upp till ytan,
men endast under en dag.
Till slut var tiden äntligen inne.
Den yngsta sjöjungfruns femtonde födelsedag.
Och det hon såg ovanför ytan
skulle förändra hennes liv för evigt.
En prins. En äkta kärlek.
När prinsen föll kände den lilla sjöjungfrun sig dragen till honom.
Trots historierna hon hade hört om farorna ovanför ytan
var hon tvungen att rädda honom.
Hon dröjde sig kvar hos prinsen och betraktade honom.
Hon undrade vad det här var för känsla.
Hur skulle det kännas att vara med honom?
Att ha ben på riktigt?
Hon hade aldrig känt så här förut.
När en annan människa närmade sig tittade hon på prinsen en sista gång
innan hon försvann tillbaka ner i havet.
Bakom en klippa såg hon hur prinsen vaknade.
Han öppnade sina ögon
och trodde att den som stod framför honom hade räddat hans liv.
Den lilla sjöjungfrun var så ledsen.
Hon hade lämnat kvar sitt hjärta ovanför ytan,
och undrade om en sjöjungfru någonsin skulle kunna vara med en människa.
Hon simmade in i havets mörkaste djup,
där en trollkarl bodde.
Och hon berättade för trollkarlen om sin kärlek och desperata längtan efter ben
likt de som bodde på land.
Den listige trollkarlen kom med ett erbjudande.
Han skulle uppfylla hennes önskan i utbyte mot en sak.
Hennes själ.
Men om hon begav sig upp på land utan att finna kärlek,
skulle hennes själ tillhöra honom tills hon fann äkta kärlek.
Den lilla sjöjungfrun gick med på det.
Löftet avlades,
bandet formades.
Men när hon hittade sin prins fann hon att hans hjärta fortfarande tillhörde
kvinnan på stranden.
Den lilla sjöjungfrun fick besök av trollkarlen
som hade kommit för att driva in skulden.
Hon vädjade till trollkarlen, men det var för sent.
Uppe på land höll trollkarlen henne inlåst,
för att se till att hon aldrig skulle finna äkta kärlek
och att hennes kraft skulle förbli hans...
för evigt.
DEN LILLA SJÖJUNGFRUN
DEN LILLA SJÖJUNGFRUN AV HANS CHRISTIAN ANDERSEN
Om jag berättade en hemlighet för er,
kan ni bevara den då?
- Verkligen, innerligt, bevara den? - Ja.
Ja, jag kan bevara min hemlighet.
Tja, jag minns inte berättelsen exakt likadant.
Var inte fånig, mormor.
Alla vet att sjöjungfrur inte finns.
Det hade du inte sagt om du hade träffat en.
Har du träffat en sjöjungfru?
Ja.
Men ni tror ju inte, så...
Så varför ska jag berätta historien för er?
Vill ni höra den?
- Ja! - Ja!
Ja.
Den börjar med en liten flicka.
Och hon trodde på sjöjungfrur och älvor och pysslingar
och alla magiska varelser.
Och hon hette Elle.
Käre dr Malcolm,
Tack för din preliminära diagnos av min brorsdotter Elle.
Livet har varit svårt efter hennes föräldrars bortgång.
Men på något sätt lyckas hon hålla humöret uppe,
främst tack vare hennes fantasifulla tro att hon är en sjöjungfru
och att det ligger till grund för hennes tillstånd.
Men ingen doktor någonstans verkar veta
- vad hon lider av. - Fort, hämta hjälp!
Bara att hennes andningsmönster försämras.
Jag fruktar att hennes liv är i fara.
Jag ska fortsätta att söka i hopp om att en dag
avslöja mysteriet bakom hennes tillstånd
så att ett botemedel kan hittas.
- Andas. - Högaktningsfullt, Cam.
Cam, skynda dig, det är Elle.
Det är ingen fara.
Elle, det går bra.
Det går bra.
Det går bra...
Det går bra. Se på mig.
Du får inte anstränga dig så mycket. Det har jag sagt.
Jag vet.
Det är bara det att alla andra...
Lekte?
Vi kommer att hitta ett botemedel.
Jag lovar.
Men till dess,
måste du vara mer försiktig.
Har du läst det här?
Vad är det?
- God morgon, mr Harrison. - God morgon, Margaret. Några samtal?
De ligger på ditt skrivbord.
God morgon, unge man.
- God morgon, sir. - Hur går det med artikeln?
Toppen.
Jag vill att du slutar skriva den. Det här kom nyss.
Jag vill att det prioriteras.
BOTEMEDLET MOT ALLT
Medlet som botar allt tar över trakten.
Ett vatten från Mississippi sägs ha läkande krafter.
Jaså? Läkande vatten?
Men vi har följt upp liknande berättelser förr.
Skogshäxor? Levande mumier?
De leder aldrig någonvart.
Det här är annorlunda. Hundratals vittnar om det.
- Men jag... - Säg inte emot.
Det kanske är sant. Kanske inte.
Men det finns definitivt en story här,
och kanske ett botemedel till henne.
Hör på, Cam, det kan inte vara enkelt.
Att komma från andra sidan havet.
Det är redan bestämt. Resan och boendet.
Sitt inte bara där. Rör på dig. Iväg och packa.
- Tack, sir. - Tacka inte mig. Tacka... honom.
"Dr Lockes mirakulösa sjöjungfruelixir."
Visst.
De är här, Elle!
Varför dröjer du?
Vi blir bara borta några veckor.
Jag vet att du kommer att sakna honom. Men vi blir inte borta länge.
Lovar du?
Jag lovar.
En lång resa hemifrån.
Elle verkar ha vänt sin oförskräckthet över vårt lilla äventyr
till glädjefylld upprymdhet.
Leendet på hennes läppar får mig att vilja tro.
Men min logiska skepsis blir allt starkare vad gäller denna dr Locke
och hans magiska sjöjungfruvatten.
Om livet bara vore lika enkelt som en påhittad saga.
"Åttioåtta, Wood Street."
Här måste det vara.
Välkomna till Mississippi.
Låt mig hjälpa dig med den.
Låt mig ta... den här till dig.
Det var Cameron, va?
Journalistiskt sett, ja. Men du kan kalla mig Cam.
- Och vem är denna lilla raring? - Jag heter Elle.
Vilken söt liten sak du är.
- Tack. - Och artig också.
Kom nu. Jag ska visa er insidan.
- Vilket vackert hem du har, Lorene. - Min familj har ägt huset i åratal.
Jag ska visa er runt.
Det här är vardagsrummet.
Och här inne ligger köket.
Jag har redan bakat dessa åt er. Ta några.
- Tack. - Varsågod.
Tack så mycket. Tack.
Kom nu, så ska jag visa resten av huset.
Det här är sovrummen.
Det är blygsamt, men det har en säng och tak.
- Det är perfekt. Tack. - Varsågod.
Det ska bli trevligt med lite sällskap.
Vi kommer nog att trivas här, Elle.
Det glömde jag. Ni har inte fått se trädgården.
Den har till och med en träkoja.
Elle!
Elle, var försiktig!
Är inte det här kungariket vackert?
En prinsessa borde vara försiktigare.
DOUGLAS LANTHANDEL
Han är ett geni.
Följ med här, raring.
Peggy Gene. Cam, jag vill att du träffar Peggy Gene.
Hej.
Peggy Gene är en av mina närmaste vänner.
Det är trevligt att träffa dig, Peggy Gene.
Det är mycket trevligt att träffa dig också.
Vem är denna lilla sockertopp?
- Jag heter Elle. - Elle.
Du är den sötaste lilla aprikosen i hela landet.
Se på dig. Vilka söta små kinder.
Du är söt som socker.
Ni får ursäkta Peggy Gene.
Förlåt mig, jag har inte varit bland människor på sistone.
Men ända sedan det läkande vattnet fixade mitt ben
flackar jag omkring som en social liten fjäril.
Läkande vatten? Jag vill gärna prata med dig om det.
Visst. Lorene vet var jag bor,
men jag kommer att vara i kyrkan hela dagen
och jag pratar gärna med dig, raring, om det läkande vattnet.
Och om du vill kan jag bjuda in fler,
för jag har hört att du skriver en artikel.
Du, Peggy Gene. Vi ses i kyrkan i morgon.
Ja. Vi ses i kyrkan i morgon. Okej.
Vi ses. Vi ses i morgon.
- Okej, sköt om dig nu. Okej. - Okej.
Kom, nu köper vi lite härlig mat som jag berättat om.
Hej, Eugene.
- Tjenare, Lorene. - Okej.
Här, sötnos. Säg att du vill ha dem inslagna...
Så du känner verkligen alla i byn?
I stort sett.
Förutom de som kommer hit för det läkande vattnets skull.
Jag har förstått att det är därför du också är här.
Är du redo?
Då går vi in.
Kom igen.
BILJETTER
CIRKUS
LOCKES MYSTERIUM
UNDERVERKET JÄRNFOTEN
LEVANDE - 180 KILO MONSTERPYTON
SPÅKVINNA
Hej.
Vad heter du?
- Jag heter Elle. - Elle?
Kan du spå min handflata?
Självklart, barn.
Du är unik i hela världen.
Det finns stark magi inom dig.
En havets själ.
Du borde behålla dessa.
Tack.
Och du då? Du tror inte på magi alls, va?
Jag är skeptisk.
Kom, se.
En del magi
är verklig.
Och en annan del...
är illusion.
Akta dig för den som kommer att försöka ta din mest dyrbara skatt.
Du får inte låta honom göra det.
Nå, showen ska just börja.
Det här vill du inte missa.
Tack.
Varsågod.
Hej då!
Det här är en mycket märklig plats.
Kom närmare.
Kom och bevittna magin. Bevittna underverket.
Damer och herrar.
Alla är välkomna till Shapavat.
Bevittna det som du aldrig förr har sett.
Det sägs att de endast är en myt,
endast en legend.
Men mina kära vänner, låt mig presentera er
för era drömmar.
Hon lever,
andas
och simmar.
Den lilla sjöjungfrun från Mississippi.
Elle.
Hon var verklig.
Det är bara ett billigt trick, Elle.
Här finns inga billiga trick.
Spunnet socker!
En, tack.
Tack.
Älvorna jobbade hårt för att spinna den här.
Det gjorde de säkert.
LÄKANDE VATTEN BOTEMEDLET MOT ALLT
SLUTSÅLT
Vad?
Förlåt att jag stör, jag...
Jag undrar om jag kan få köpa...
Kan du läsa? "Slutsålt."
Vad?
Slutsålt till när då?
Tills vidare.
Han var ju artig.
Får jag åka? Snälla?
Du är nog inte tillräckligt stor.
Är jag visst!
Jag är tio gånger starkare än tyngdlyftaren.
Har ni sett de här?
Nej men, titta här.
Jag har aldrig sett ett så sött missfoster.
Hon är inget missfoster.
Hon är en bluff.
Vad hon än är, så är hon otroligt fin.
Hör ni, lämna henne ifred.
Vad ska du göra åt saken?
Det är bäst att du aktar dig.
Ganska skrämmande, utlänning.
Nu tar vi över.
Såg du mig?
Såg du så högt jag åkte?
Vilken stor flicka du är nu.
Kom. Vi går.
Så Elle trodde att sjöjungfrun var riktig?
Hon visste att den var riktig.
Jag vet också.
Och Cam då?
Cam, precis som många vuxna, behövde mer bevis på det omöjliga.
Det är grejen med vad man tror.
Det finns en helt annan värld att se där ute.
Och Cam fick helt enkelt lista ut det.
Jag kan fortfarande inte tro att jag såg en riktig sjöjungfru.
Hon var så vacker
och jag vet att hon var riktig.
Kan vi gå och se henne i morgon igen?
Får jag träffa henne?
Elle, vi har pratat om det.
Det du såg var bara ett trick.
Du kan tro vad du vill,
så tror jag vad jag vill.
Och jag tror att hon var riktig.
Okej. God natt.
Sov så gott.
- Cam? - Ja?
Jag önskar att mamma och pappa hade fått se henne.
Jag också.
Men, vänta.
Hur kan sjöjungfrun överleva utan att vara i havet?
Har du någonsin hört talas om en havsnejonöga?
Det är en fisk som kan leva både i floder och i hav.
Då förstår man att ingenting är omöjligt,
speciellt här i Mississippi.
Det finns en särskild magi här.
Den är bra.
Den kommer ni båda att tycka om.
Vad hände efter att du druckit vattnet?
Tja, jag är inte galen längre.
Jag var stendöv
innan jag drack vattnet.
Och du har inte upplevt några biverkningar?
Jag kan göra så här.
Vad hände efter att du druckit vattnet?
Tja, innan fick jag migrän. Nu får jag bara huvudvärk.
Det är riktig magi, tror jag.
Magi.
Magi?
Tro det eller ej, men jag var nästan helt flintskallig innan jag drack vattnet.
Jag trodde aldrig att jag skulle bli kär igen.
Nu känns det som att jag älskar alla.
Vad tycker du om trollkarlen?
Han är underbar.
Så mörk och mystisk och stilig också.
Jag föredrar sjöjungfrun.
Ursäkta, vad var frågan?
Sannolikhet... Bluff.
Hej.
Cam Harrison.
Tack för att du tog emot mig på så kort varsel.
Varsågod.
Slå dig ner.
Tack.
Så, mr Locke, stämmer det?
Först och främst vill jag fråga dig om det läkande vattnet.
Kan du berätta hur det påverkar människor?
Vid det här laget måste du ha frågat mina kunder.
Vad berättade de?
De hade en del ovanliga berättelser, ja, men...
Du tror inte.
Det var det som jag ville prata med dig om.
Var kommer det ifrån? Hur tillverkas det?
Den första regeln inom magi är att aldrig avslöja ens metoder.
Men det är inte magi, väl?
Om det fungerar
måste det väl finnas ett medicinskt recept.
Om du inte tror, vad gör du då här?
Förlåt om jag har förolämpat dig.
Jag skriver bara för mina läsare.
Vi provar några andra frågor.
Kan du berätta om...
sjöjungfrun?
Din tid ser ut att vara slut, Cam Harrison. Vänligen...
Den blå älvan skapar den blå blomman.
Den rosa älvan skapar den rosa blomman.
Den vita älvan skapar den vita blomman.
Och den gula älvan skapar den gula blomman.
Ja. Jag vet.
Vi borde inte stanna här ute länge till, Elle.
Det är ingen bra ide.
Lorene kommer att leta efter oss och jag vill inte fastna
mitt i skogen.
- Vänta, Elle. - Hallå! Hör du!
Du är...
Du är sjöjungfrun...
Det är jag.
Men...
Hur kan du ha ben?
Sjöjungfrur får sina ben vid varje lågvatten...
Men tyst...
Det är en hemlighet.
Jag ska inte säga något.
Där jag kommer ifrån finns en saga.
Om en liten flicka född på land,
som välsignats med en sjöjungfrus hjärta.
Visst...
Så vad gör du ute i skogen?
Får jag inte gå en promenad i skogen?
- Så... - Vad heter du?
Elizabeth.
Jag heter Elle.
Det här är Cam. Han är min farbror.
Ursäkta mig, jag måste gå.
Ser du?
Jag sa ju att hon var verklig.
STÄNGT
Jag har sagt det förr. Du ska göra som jag säger.
- Sluta! - Lägg dig inte i!
Slå mig då.
Som du vill, raring.
Det räcker!
Det räcker för i dag.
Men jag kan inte lova vad morgondagen för med sig.
Vad gäller dig,
lägg dig inte i mina affärer.
KOM NÄRMARE
Det är ingen fara, flickan.
Varför är du så rädd?
Det är ingen fara.
Jag vet inte vad hon är, men hon är speciell.
Duktig flicka.
Vad ser du?
Något jag inte har sett på väldigt länge.
Det kan vara henne vi letar efter.
Vad ska vi göra?
Vi väntar.
Lämna mig nu.
Det är så förtrollande
Jag är instängd och drunknar
Mitt framför allas ögon
De märker inte
Hur långt bort jag är
Från allihop och allting
Det var fånigt att ta risken När mitt hjärta stod på spel
Jag antar att det är så det går
Men jag hoppas
Att en dag ska komma
Då jag kan vara mig själv igen
Och jag hoppas att någon ska älska mig
När denna berättelse når sitt slut
Går runt i cirklar
Menlös vandring
Hallå?
Och publiken samlas igen
Ge bort ett leende, flicka
Du gör dem glada
Ta med era föräldrar, ta med en vän
Fånigt att en huvudattraktion
Kan längta så mycket efter kärlek
Jag antar att det är så det går
Men jag håller ut
Jag vet att dagen kommer
Då jag kan vara mig själv igen
Och jag hoppas att någon ska älska mig
När denna berättelse når sitt slut
Om någon lyckas
Någon som är rätt för mig
Hitta ett sätt
Att föra hem mig igen
Jag tror på det
En dag kommer jag hem
Än letar jag
Runt i cirklar
Medan publiken samlas
Igen
Vem där?
Du?
Vad gör du här?
Ursäkta, jag...
Det var stängt, och jag...
Du borde inte vara här.
Han vet allt.
Vem vet?
Vad pratar du om?
Cam Harrison.
Jag hade lite fler frågor om showen,
om det läkande vattnet.
Jag önskar att jag kunde hjälpa dig. Verkligen.
Men vi har stängt.
Om du ursäktar...
Jag hoppas att jag inte ser dig göra intrång igen.
Håll dig borta från henne.
Vem är han? Och vem är hon?
Det spelar ingen roll.
- Jag... - Du borde inte vara här.
Jag vet att något märkligt pågår. Vilka hemligheter ni än...
Gå bara.
Gå.
Alla passagerare ombord!
Det här är Mississippis stolthet.
Ni hörde vad mannen sa. Alla passagerare ombord.
Undrar om vi får se någon sjöjungfru i floden.
Håll ögonen öppna.
Absolut, kapten.
Medan ni står för sjöjungfruskådningen,
går jag till kontoret för att utföra riktigt arbete.
Som du vill, förste styrman.
Okej.
Sjöjungfrur
existerar...
inte.
Vad jobbar du på?
Ingenting.
Det är bara... Det är bara en historia som jag...
Jag gillar historier.
Det... är nog ingen bra idé.
Det står att du inte tror på sjöjungfrur.
Det är inte färdigt än. Jag förväntade mig inte att någon...
skulle rota runt bland mina saker.
Det är du som alltid följer efter mig.
Jag...
Jag är förvånad över att du är på den här båten.
Fast, du måste tröttna på vattnet,
med tanke på att du är en riktig sjöjungfru.
Vattnet är en del av mig, antar jag.
En del av oss alla.
När jag var liten,
brukade min mamma simma med mig.
Djupt ner i havet, längre ner än de flesta.
Jag minns hur jag brukade titta upp
och undra hur det var på andra sidan.
Ja.
När jag föddes,
brukade vår familj åka till stranden varje sommar.
Jag brukade hoppas att vi skulle hamna i en strömvirvel,
och att tiden skulle stanna och...
På något sätt vara för evigt.
Det är mitt favoritminne av oss.
Innan Elle blev sjuk...
och olyckan inträffade.
Nu...
vill jag bara hålla henne trygg.
Min pappa var likadan.
Hon är speciell.
Hon är stark.
Jag ska försöka komma ihåg det.
Hon är allt jag har kvar.
Mitt syfte i livet.
Det läkande vattnet, är det...
Är det på riktigt?
Jag tror att det finns magi i mycket,
bland annat i vatten.
Men inte i hans.
Inte i Lockes.
Dansen börjar!
Elizabeth?
Kom och dansa med mig.
Vänta lite.
Tillsammans.
Peggy Gene, är du okej?
Hör på.
Det avtar.
- Vad avtar? - Magin.
Det varar inte.
Var försiktig med den mannen, hör du mig?
Släpp inte honom nära aprikosen.
Hon kommer att ruttna.
Låt inte aprikosen ruttna, förstår du mig?
Det ska jag inte.
- Nej. - Kom här.
Här, låt Cam visa dig.
Jag är inte så bra på att dansa.
Förlåt mig.
Månen. Kom.
Varför stirrar du alltid på mig på det sättet?
För att jag vill se dig.
Vill du inte att jag ska se dig?
Jo, det är bara det att...
Det är lite, du vet...
Intensivt.
Men om man inte tittar, hur ska man då kunna se?
Hur ska man verkligen kunna se någon?
Vi borde vara fria att kunna öppna ögonen och se.
Du kan inte ta det ifrån oss.
Vem kan inte det?
Menar du Locke?
Jag... Förlåt. Det var inte meningen.
Du måste inte be om ursäkt hela tiden.
Du har rätt. Förlåt, jag menar...
Titta.
- Är den inte... - Vacker.
Det ser ut som att hjulet har fastnat. Vi får vänta in högvattnet.
- Högvattnet? - Ja.
Förlåt, jag måste gå.
Elizabeth.
Elizabeth!
Du är rädd.
Det är de alltid.
Du är...
- Hur kan det vara sant? - Du kommer inte att förstå.
Jag...
Jag vill förstå.
Det hände för länge sedan.
Jag var fri.
Jag levde med min familj i havet.
Jag blev lurad.
Han tog en del av mig och har kvar den än.
Så vart han än går, måste jag följa efter.
Det finns ett band mellan oss.
Locke?
I åratal har han tagit mig från stad till stad.
Och sålt vattnet jag simmar i som läkande vatten.
Så där får han det ifrån. Dig.
Ja, men du borde inte lägga dig i.
Det är nog för sent för det.
Varför kan du inte rymma bara? Rymma från honom?
Det finns en förbindelse mellan oss.
Så länge han har en del av mig, kan jag inte rymma.
Det måste finnas något...
En lösning, på något sätt.
Det finns det.
Vad är det som är fel?
Det är Locke.
Han vet att jag är här. Han tillkallar mig.
Nej. Du kan inte gå tillbaka till honom.
Du förstår inte, jag måste. Jag tillhör honom.
Nej, Elizabeth.
Jag är ledsen, Cam.
Så Cam trodde nu, visst?
Det gjorde han. Han var tvungen att tro på det hans ögon hade sett.
Trots vartenda logiska ben i hans kropp,
så kunde han inte förneka sanningen,
och han tänkte fortfarande på den där kyssen.
Men det fanns mycket som han inte förstod,
speciellt vad gällde Locke.
Tack gode gud. Halva stan har letat efter dig.
Varför då? Vad har hänt?
Jo...
Jag... undrade vart du tog vägen
- så jag lämnade Elle lekande i sitt rum. - Vad hände?
- Och när... jag kom tillbaka... - Lorene, vad har hänt?
- När jag kom tillbaka, var hon... - Vad har hänt, Lorene?
Hon var borta och fönstret var öppet!
Var är hon?
Jag vet inte. Jag vet inte, Cam.
Varför håller han dig inlåst här?
Har du gjort något fel?
Nej.
Han sa att jag har en sjöjungfrus hjärta
och att det var en stark typ av magi.
Det har du.
Jag ser också det.
Men var försiktig.
Han är inte som dig och mig. Han är en ond man.
Förstår du?
När jag var ung var jag precis som du.
När jag blir äldre, vill jag bli precis som du.
Han kommer.
Det kommer att gå bra, kom bara ihåg vad jag har sagt.
Okej.
Släpp henne.
Det kan jag inte.
Du förstår, det är henne jag har letat efter.
Du behöver inte henne. Du har mig.
Dig?
Jag ska förinta dig...
och ta dina krafter...
En gång för alla.
Spring och hitta Elle.
Elizabeth har berättat att du vill bli som henne.
Stämmer det?
Tänk om jag kan uppfylla din önskan?
Tänk om jag kunde uppfylla vad du än önskar...
i utbyte mot en enkel sak?
Vad som helst?
Vad du än kan drömma om.
Du kan inte lura mig.
Du är inte som oss.
Du vill bara kontrollera alla.
Med tiden kommer du att inse att jag kan vara väldigt övertygande.
Jag vet var hon är.
Det går bra, följ mig.
De sa att du skulle rädda mig.
Jag ska få ut dig härifrån.
- Var la de nycklarna? - Vakten har dem.
Där borta.
Det kommer att gå bra. Vi ska få ut dig. Okej?
Slutsålt.
Slut...
Kom igen.
Locke vet att Elizabeth har avslöjat allt för dig. Han ger inte upp. Inte nu.
Vi måste rädda henne.
- Vi måste rädda Elizabeth. - Det ska, vi, Elle.
Hon kan inte åka härifrån utan sin själ. Då dör hon.
Locke har gömt undan den på ett säkert ställe.
Jag vet inte var den är.
Jag tror att jag vet var den är.
Kom igen.
Det är den.
Lugn.
Han är med oss.
Det är dags.
Vi kan lita på honom.
Damer och herrar, låt mig presentera er
för era drömmar...
Vi måste skynda oss. Jag kan inte hålla det länge.
Vi måste skynda.
Men jag kan inte.
Hur är det möjligt?
Det varar inte länge.
Snart kommer högvattnet.
- Du måste sticka. - Vänta.
Det finns något vi måste göra.
Kom igen.
Hon är fri.
Nu sticker vi.
JÄTTEGORILLA
JÄTTEORM
- Mår du bra? - Vad gör vi nu?
Vi måste ta dig till havet.
Hur lång tid har vi på oss innan tiden börjar gå igen?
När det gäller Locke är det osäkert.
Då måste vi skynda oss.
Tåget! Det borde gå raka vägen från stationen.
Hamntåget går mot havet. Skynda.
Cam, vänta.
Cam.
Jag är för gammal för att hoppa på tåg.
Jag skulle bara att sinka er.
Det finns ingen som du, Lorene.
Tack.
- Hej då. - Hej då.
Lycka till, Cam.
- Ta väl hand om henne. - Tåget ökar farten.
Vi måste skynda oss.
Vi kan klara det.
Det är okej. Här.
Här.
Jag tror att den här tillhör dig.
Tack.
Tack allihop.
Vi var tvungna att göra något.
Sjutton år.
Han hittade mig när jag var ung.
Han lovade att han kunde hjälpa mig.
Hjälpa mig att vara mindre...
annorlunda.
Han lovade mig samma sak.
Han hittade mig när jag försökte stänga ute hela världens tankar
och sa att han kunde fixa det...
bara jag lyssnade på honom.
Det finns inget fel på er.
Ni måste sakna era familjer jättemycket.
Jag är glad att ni har den här familjen.
Välkomna allihop.
Låt mig presentera er
för era drömmar.
Hon lever,
andas,
simmar.
Den lilla sjöjungfrun från Mississippi.
Elizabeth!
De har den!
Själen!
De befinner sig på ett tåg mot havet. Grabbarna följer efter dem just nu.
Stoppa dem.
En gång för alla, den här gången.
Ska bli, chefen.
De är här.
Håll er tillbaka.
Elizabeth, se upp.
Det är okej.
Vi måste sticka.
Nu.
Det finns en pickup i närheten.
- Det finns inga nycklar. - Vi behöver inte nycklar.
Stanna med Elizabeth.
Elle? Det ordnar sig. Jag har medicinen.
Den är inte här.
Stanna! Vi glömde kvar medicinen på tåget.
- Jag tänker inte gå. - Kom igen. Nu går vi.
- Elle, vi ska sticka. Kom igen. - Nej.
Jag tänker stanna!
Kom igen, Elle, kom igen! Nu går vi. Kom igen!
Jag tänker stanna. Elizabeth...
Hon är min vän.
Sluta behandla mig som en liten flicka.
Jag kan hålla ut längre.
Lita på mig bara.
Den här enda gången.
Okej, Elle.
Jag litar på dig.
Vi måste åka.
Åk.
Han är nära.
Fortsätt framåt. Jag tar hand om honom.
Nej, det kan du inte.
Ni har inget val. Kör nu,
Kör!
Jag har väntat länge på det här.
Man mot monster.
Hoppas du ja.
Det finns ingen som kan rädda dig nu.
Inte dig heller.
Det har börjat.
Vi måste skynda oss, hon förvandlas.
Vi måste ta henne till havet.
Hur långt är det kvar?
Bara förbi träden.
Du måste skynda.
Vi sitter fast.
Kan du bära henne?
Ja.
Nu ska vi se.
Du måste ta dig till havet.
Men du då?
Jag kan ta hand om vår gamle vän här.
Köpa er lite tid.
Jag hade så höga förhoppningar på dig.
Vilken besvikelse.
Du hoppades att jag skulle bli lika elak som du.
Du vet bättre än någon annan att ingen själ är den andra lik.
Det stämmer verkligen.
En är alltid mörkare.
Du kommer inte att vinna den här gången.
Låt det finnas ljus mot mörkret.
Ingen kraft är starkare än min.
Nej.
Hon är fri. Hon tillhör inte dig.
Ingenting i den här världen är fritt, Cam Harrison.
Det är ingen fara.
Jag tänker inte låta dem ta dig.
Hon är god! Hon är inte som du!
Jag tänker inte låta dig få henne!
Ta den.
Nej.
Lockes kraft blir starkare med den.
Det kan din också bli.
Nej. Du är för svag.
Det är enda sättet.
Hennes själ var min.
Synd att de nu måste dö.
Mina krafter lever för alltid!
Varken du eller någon annan på jorden kan vinna över mig.
Jag tror.
Vad har de gjort med mig?
Magi.
Nu är han en fånge.
Elizabeth.
Hon behöver vatten!
Det ordnar sig.
Behållaren.
Elizabeth, snälla...
Kom igen.
Elle?
Elle? Det är okej.
Ta ett andetag. Andas.
Mår du bra?
Låt mig ta henne.
Vattnet kan läka henne.
Du är okej.
Okej.
Det är okej.
Tack.
Djupt vatten är magi,
precis som hennes kärlek.
När hon får svårt att andas,
behöver hon bara simma.
Jag kommer att sakna dig.
Jag ser att du har hittat din story.
"DEN LILLA SJÖJUNGFRUN I MISSISSIPPI"
Tror du att någon kommer att tro på det?
Det viktigaste är att du tror.
Kom ut och lek.
Alla älvorna är ute i dag.
Och de älskar sjöjungfrur.
Då får vi inte låta dem vänta.
Nej!
Kom igen.
Allt som spelar någon roll är att du tror.
Och hon gav honom den största gåvan man kan ge till någon...
Kärlek.
Så sedan den dagen,
oavsett vart han reste,
var hon med honom.
Men det är en annan historia.
Vad hände med Elle?
Mår du bra, mormor?
Det är bara dags att simma.
Hur slutade berättelsen?
- Kom så går vi... - Jag vet inte.
Kom här.
Vi går och ser efter.
Kom så går vi. Kom.
Mormor?
Undertexter: Cecilia Eriksson